KRIIPSUJUKU JOONISTASIN MINA
Pavel! - Prohhor! - Ja Gerassim! Me kolm vahvat maalrimeest.
Kogu hingest koolis rassid, valitud saab värviskeem.
Värvivalikust sa hooli, et kõik ilus oleks koolis!
Kooli kogu hingest siis armastavad õppurid.
Krohvi pindu tõhusalt, lükka pintslit lõbusalt.
Lage võõpame kolm korda, kõik me teeme ilusaks:
siis on kergem teadust murda, et saaks targaks iga laps.
Kolm korda värvi lisame, sest lastelt vastust tahame,
et tehe - kuus kord kaheksa on nelikümmend kaheksa.
Krohvi pindu tõhusalt, lükka pintslit lõbusalt.
Lapsed kõik et hästi teaksid, hapnik - see on H2O,
oma rahvast lugu peaksid, tal armastust ja kuulsust tooks.
Et looksid uut ja unistaksid, selleks kauniks teeme klassid,
et loeksid Puðkinit kõik neist, et targemad nad oleks meist.
Krohvi pindu tõhusalt, lükka pintslit lõbusalt.
1. SEPTEMBER HEAD UUT ÕPPEAASTAT!
Tervist, Gavril Ivanovitð! - Tervist, Fedja Zaitsev!
Sel aastal oled sa meil esimene õpilane. - Aga miks ma esimene olen?
Aga kuidas siis? Peale sinu pole siin veel kedagi.
Tulid kõigist õpilastest esimesena, nii tulebki välja, et oled esimene õpilane.
Oh, see on vahva!
Nüüd olen see, nüüd olen see, kes kõigist õpilastest ees.
Küll mitte õppimises, kuid asi pole selles, nüüd ei tule üldse kätte võtta õpikut.
Ma olen "õ", seejärel "p", ma olen õppur esireas.
REEGEL Punkt pannakse lause lõppu.
Enne sõnu "kuid" ja "aga" on koma.
Punkt ja punkt ja koma see.
Punkt ja punkt ja koma see, miinus - kõver nina ees.
Kepp ja kepp ja kurgike,
välja tuli mehike!
Oi, mida ma tegin? Kõik oli puhas, aga mina määrisin ära!
Tere, Fedja! - Tervist, Punapea!
Tere, lapsed! Istuge.
Õnnitlen teid uue õppeaasta alguse puhul.
Aitäh!
Kas olete tähele pannud, lapsed, kui kauniks on muutunud meie kool?
Vaadake, kui valged ja puhtad on klassid. Vaadake neid seinu!
Kes seda tegi, lapsed?
See, kes joonistas selle kriipsujuku, määris praegu veel ainult seina,
kuid pidagu ta silmas: kui tal ei jätku mehisust üles tunnistada,
määrib ta ära kogu klassi au. Kes seda tegi?
Ahaa! Palun kõigil tõsta käed!
Tähendab, seda tegid sina, Kapitonov?
Nikolai Nikolajevitð, see polnud mina. Pioneeri ausõna!
Kas ma siis tõesti...? - Vaata oma kätt.
Oih! - Häbi, Kapitonov!
Ütle oma isale edasi, et ma palun tal homme kooli tulla.
Mida sina soovid? - Mina, ma ei midagi.
Noh, ei tunnistanud üles, no ja las olla.
"Timur ja tema meeskond". Lapsed rääkisid, et kuulus raamat.
Kohe loeme.
Seda raamatut ei kirjutanud Gaidar sinu jaoks, poiss!
Ega ma teie raamatukest eriti vajagi.
Mõtleks! Mul on neid nii palju! Mõelda, ei kirjutanud minu jaoks!
Gaidar on vaid lastekirjanik,
aga see siin on ikkagi A. P. Tðehhov! Klassik! Täiskasvanutele!
A. P. TÐEHHOV "KAÐTANKA"
Kaðtanka, ole tasa!
Oleks veel elus! Pilt! Aga hammustab.
Mängida on parem kui lugeda.
Valetaja, valetaja! Valetaja!
Pidage kinni! Nagunii ei lase ma teid minema.
Kuidas te julgete ära minna oma komandöri juurest?!
Tulge siia!
Seiske, seiske! Kuhu te lähete?
Tuld!
Topeltlaenguga konksu pihta
tuld!
No ja mis siis?! Mul jätkub teietagi sõdureid. Oi, kuhu nad kadusid?
Ei teeni seda Zaitsevit me seast küll mitte üks,
nüüd lähme poodi tagasi, sest Zaitsev on argpüks!
Mõtleks, valetasin! Mis selles nii erilist on?
Ja Punapeaga ei juhtu ka midagi, noomitakse, ja kõik.
Ei teeni seda Zaitsevit me seast küll mitte üks,
nüüd lähme poodi tagasi, sest Zaitsev on argpüks!
Ja neid sõdurikesi ma ka eriti ei karda. Pealegi on nad läinud.
Olgu, nagunii tulevad tagasi. Kui ei tule, nutma ka ei hakka.
Mänguasjadest olen ma ammu välja kasvanud. Aga kui väga tahan, mängin matrjoðkadega.
Ära tule lähemale, ära puutu mind!
Sa petsid õpetajat ja vedasid oma seltsimeest alt!
Häbi! Teotus! - Vaata aga, see ka õpetab mind!
Proovi sa veel üht sõnagi öelda ja ma võtan sind käsile!
Fedja, kuula mind, ma tunnen sind kolmandast eluaastast alates.
Midagi rumalat ma sulle ei soovita.
Luba mulle, et homme hommikul tunnistad sa kõik üles.
Ei tule mõttessegi! - Tähendab, sa oled argpüks!
Ah või nii? Säh sulle argpüksi! Säh! Argpüks ja petis!
Säh sulle! - Just nii, arg, arg!
Ja see on sulle! - Meiega sa hakkama ei saa!
Ja tõe nad, seda tea, avastavad nagunii!
Valetad! Kuidas saab see välja tulla, kui keegi midagi ei näinud?
Pole tõsi, mina nägin. Ei, nii ei saa. Mul tuleb sekkuda.
Ma tean, kes mind joonistas.
Ma kõike tean ja nagu aus kriipsujuku, ei saa ma jätta tõde vaka alla.
Ma ei või, ma pean kaitsma Punapead ja Zaitsevi juurde minema jalamaid.
Ja veenma teda: mitte laimata oma sõpra.
Kes siin koputas? Ei näe ma kedagi.
Kes tast nüüd aru saab? Ilmselt kriuksatas parkett.
Ah, sel kõrvust kinni võtaks aga!
Ütle nüüd, kus poisinaga!
Just äsja värviti need seinad üle ja tema sodib söega! Lihtsalt kole!
Õpilased - hullemad kui loomad! Lähen ruttu lappi tooma.
Oh, mida näen? Seesama kriipsujuku, kuid tehtud kriidiga see tahvlile.
Mind palun vabandada, et koputamata sisenen. - Palun, tulge! Mul väga hea on meel.
Mul on teile palve. Hädaolukorra tõttu lahkuma ma pidin klassist III b.
Millega saan teile kasulik olla?
Palun minu tulekuni teid olla klassis III b. Mind märkas uksehoidja just.
Kardan, et kui ta jälle tuleb klassi ja mind ei näe seal enda ees!
Te teate, et Gavrila on juba aastais mees. Ta mõtleb siis: "Mis põrguvärk on see!"
Teid aidata mul oleks ülim rõõm.
Kuid olen valge kuju musta tahvli peal, jääb märkamata valge valgel seal!
Ja see on kõik? Teisi takistusi pole?
Te tulge minu järel, teist brünett saab kohe.
Tahtsin kustutada, kuid ta kadus ise. Ehk vale korrusele võtsin ronimise?
Ei veini, vaid tinti on valanud siia igal hommikul meie Gavrila.
Tinti terviseks joome siit klaaside seest, ausa täisea ja poisinagade eest!
Nüüd tundub, et kõik on korras.
Mind vabandage, ma väga kiirustan.
Kõikjal olin, kõik korrused mul tuli läbi käia, ei näinud kusagil ma mäkerdatud seina.
Ilmselt unes nägin seda, ja lärmi lõin, ma vana lollike!
No ütle nüüd! Mis põrguvärk on see?!
Oh, ma peaaegu oleks teile peale astunud. - Ei häda, sellega ma olen juba harjunud.
Mind palun vabandada, mu küsimus teid võib küll üllatada.
Kuid ikkagi: kas olete te hobune või koer?
Vaadake, ma täpselt isegi ei tea, kes olen ma.
Kuid poiss kindel oli, et kriipseldas mind siia tüüpilise lõvina.
Mis siis ikka, nii võib olla.
Arvestades seda, et kunstnik teile kaheksa jalga andis - nii lahke -
saaksite jooksus vägagi kiire olla?
Kas poleks võimalik, kuna mul on rutt, mind ratsa sõita laske?
Muidugi, mis jutt!
Nüüd, kaheksajalgne, tuulena lenda! Olen täis lootust, tunnen ärevust endas.
Ma usun, et reeturiks Zaitsev ei hakka, olemast ausad ka lapsed ei lakka.
Ma tean, et ka Zaitsevil olema peab südames tunne, mis aus on, mis hea.
STOPP
Märgi järgi siin hobustele läbipääsu pole, ring ja minu pea.
Te nagu rohkem koera moodi oleks, kel on lõvi pea.
Oh, minu ratsu, äraarvamata tõugu! Mida saaksin teile tänuks teha?
Mis eelistus - mis annab teile jõudu, kas suhkur, oder, kaer või toores liha?
Oh, halastust, see tühiasi!
Noh, tervist, Fedja Zaitsev!
Oih! - Näed, tulingi.
Kes sa oled?
Olen punkt ja punkt ja koma see, ma miinus - kõver nina ees.
Kepp ja kepp ja kurgike, sest välja tulnud mehike.
Ma pole kunagi just seda "koma" võõrastesse asjadesse toppinud
ja protesteerin - süü tuleb võtta omaks! Ma tean, kes mind seinale on toppinud!
Fjodor Zaitsev, sa pead üles tunnistama.
Ei tunnista. Kah mõni asi - valetasin!
Ja jään valetama! Lõpuni! Meelega valetan! Valetan, valetan, valetan!
Ai-ai-ai-ai! Kas sulle pole räägitud, et sellistele poistele nagu sina
on olemas kohutav valede tsaaririik.
Ja seal on sinu õige koht. - Aga ma ei karda.
Kasvatate, aga ise valetate.
Mul on geograafias kõik neljad. Pole sellist tsaaririiki, mitte kusagil!
Noh, kus see on? Näidake, näidake mulle, noh!
Kuid ma ei öelnud, et see tegelikult eksisteeriks, Fedja.
Ma ei valetanud, ma ütlesin seda... välja mõeldes.
Halloo, halloo! Siin Valede Tsaaririik!
Mis? - Mis? - Mis see on?
Sellel lainel pole see kunagi häält teinud.
Siin Valede Tsaaririik. Teadaanne! Valede riigi saatkonda
vajatakse täienduseks hästi valetada oskavat poissi.
Poiss saab seal aadliseisuse ja elab täies luksuses.
Suurepärases palees, ja toiduks on seal vitamiin C.
Peale selle saab ta veel peale kreemitortide jäätist kõigis sortides.
Mandlid, pähklid Türgimaalt, moos ja küpsised, halvaa.
Kompotte, neli purki mett ja veel hulgim mullivett.
Ei sind niisama vastu võeta - ukse juures seistes tõota:
"Valetame, see jääbki nii, seitse kord kaheksa on kakskümmend viis."
Kuula, Fedja! Fedja! Kas sinna tahad sa tõepoolest minna?
Ja kuidas veel?! Muidugi tahan.
Noh, kaelarätt võib jääda maha.
Ta läks! Üksi seisan ma siin nüüd, endalt küsin - on see minu süü?
Kas tõesti ta ei naase eal? Ja kogu eluks valedesse hukkub seal?
Järele talle! Järele talle!
Valetame, see jääbki nii, seitse kord kaheksa on kakskümmend viis.
Peatuge! Peatuge!
TÕMMATA
Kuidas siis nii? On ju kirjutatud: tõmmata.
TÕMMATA
Oh, olen nii väsinud!
Nüüd tuleb puhata, ja puhanuna ust jälle enda poole kangutada.
Teie Majesteet, lubage kanda ette, tõld Fedja Zaitseviga läheneb paleele.
Öelge, härra Ülim Valetaja, mis näoilmet te mul soovitate antud juhul,
et oleks kõik kuis vaja?
Te lahkel loal, Teie Majesteet,
ma teile julgeks soovitada just jumalikku naeratust.
Paaþ, too siia mu jumalik naeratus!
Loll! Mida sa mulle tõid?
Ma palusin tuua jumalik naeratus, number üheksa, aga mis see on?
Number neliteist - kuninglik igavus!
Selle ma tellisin spetsiaalselt avalikeks hukkamisteks ja estraadikontsertiteks.
Mina ei puutu siin asjasse, Teie Majesteet.
Kui siia sõitis see vuntsidega sõjaväelane, ise nagu kass samovari peal,
vajas ta millekski lapselikku naiivsust. Rippus vuntsipidi kapi küljes, ajas kõik segi.
Kass samovaris?!
Ma sind õpetan su jultumuse eest! Sa pole enam paaþ!
Ma nimetan su õukonna korstnapühkija õpilaseks!
Tule mulle lähemale, Fedja Zaitsev.
Lähemale, lähemale.
Lähemale!
Oh, milline sa oled! Sa meeldid mulle.
Kohe on näha, et sa oled julge ja mehine poiss.
Sa mitte ainult ei valetanud, vaid ka reetsid oma seltsimehe.
See on tõeline kangelastegu!
Aga ma ju...
Võid mulle rääkimata jätta, ma tean juba kõike.
Ja ma nimetan su oma paaþiks!
Eh! Ma olen rääkiv papagoi, ma olen ehtne papagoi, üks ime-imeline lind ma.
Eh! Ära nuta, ära karju, morssi veena jooma harju!
Kuula, papagoike, miks nad kõik ehmusid? Noh, ja nüüd lendasid sina minema.
Papagoi, ütle neile, et ma ei puutu kedagi.
Nad räägivad, et sa algul meelitad enda juurde ja siis kiviga...
Ausõna, ei puutu! - Petad.
Ma ei valeta mitte kunagi.
Mida ma nii naljakat ütlesin?
Ma ütlesin neile, et sa ei valeta kunagi.
Mis siin naljakat on?
No jaa, loomulikult, ma ei valeta kunagi. Seda et, peaaegu mitte kunagi.
See olen mina, kes on kõiges süüdi.
Ma ei suutnud veenda last, ma ei leidnud teed lapse südamesse.
Ja nüüd on ta üksi õudses riigis, kus seitse korda kaheksa on ainult kakskümmend viis.
Ja ka selle, mida on talle õpetatud, unustab ta varsti.
Kiirustades jättis Fedja õpikud koju.
Siin tema portfellis on ülesannete vihik, tindiplekkidega. Vaene, vaene poiss!
Punktist A väljus kaubarong, punktist B tuli talle vastu kiirrong.
Ei! Mõeldagi ei saa ma piinadeta, et võõraks poisile jääb teadus
ja et ta teada iialgi ei saa, kus kohtuda neil käsib seadus.
Fedjaga me köidetud kui nähtamatu paelaga, mul kohustus on teda aidata.
Lenda, kullake, sel tähtsal viivul, mu paber-kangelane kaitsev!
Lenda teatega, mis sinu tiivul, ja leia Fedja Zaitsev!
See on paberist tuvi!
Oh, kui minuga siin oleks mu ustavaim ragulka!
Ainult mitte mööda põrutada!
Kirjuta selle saba pöördele, millega saan sind aidata? Kriipsujuku.
Kas kellelgi on sulge? - Oih, palun!
Valede riigis on isegi väga mõnus. F. Z.
Issi, issi, mis on sinna kirjutatud? - See pole laste jaoks.
Paaþ, anna mulle lapselik naiivsus.
Teie Majesteet! Minu isa on austatud ja tark valitseja
Laimu Kuningriigis, kes oli alati sõber teie kadunud isakesega,
Valede Tsaaririigi suure valitsejaga.
Anna sügav huvitatus!
Sügava huvitatuse ilme, mis ilmus teie palgele,
annab mulle julgust jätkata.
Võluv piinlikkus!
Meie kahe maailmariigi liit on ka meie südamete ühendus.
Olen nõus.
Vabandage, Teie Majesteet, kuid ma pean oma ettepaneku tagasi võtma.
Miks?
Ma arvan, et kahe abikaasa kohta on täiesti piisav ka üks paar vuntse.
Mis temaga juhtus? Lurjus!
Kuidas sa julgesid midagi niisugust teha?
Aga vanaema, ma üldse ei... Pioneeri ausõna, kas ma siis...
Kas sinu meelest ilmusid vuntsid iseenesest?
Iseenesest ilmuvad vuntsid ainult meestele.
Teie õnn, et olete tsaarinna, mitte tsaar. Kui te oleksite tsaar, ma teeks teile
tuule alla! - Välja minu paleest!
Seitse korda kaheksa on viiskümmend kuus! Voh!
Meie uusim käskijanna nagu tema isagi, käsib töötada meil ikka koidust koiduni.
Lõppemas kui on laupäev, siis ka tööde lõpp on käes.
Pühapäev ees terendab.
Ja me iludus tsaarinna - rahva emme - täiel rinnal
vahva peo meil korraldab.
Maalrid kutsutud on sinna ja ka sepad võivad minna,
kohe kõik töötegijad:
plekksepad ja ehitajad. - Muidu sepad, tündersepad.
Pallipeole kiirustavad.
Öelge mulle seda te, et mis pallid on siis need?
Miskit keerulist seal pole, palli kinni püüdnud oled...
Seda saad siis otsekohe, milline su soov ka poleks.
Oh, see on kindlasti maitsev! - Tahad tükikest?
Ei, onuke, ma ei rääkinud leivast, vaid tordist.
Arvan, et see on väga maitsev.
Mina arvan samamoodi. Kuid kordagi pole proovida saanud.
Aga miks te neid siis teete? - Kuidas miks? Tsaarinna lauale, poiss.
Ja ise sööte paljast leiba milletagi? Kuidas milletagi? Soolaga!
Halvasti elate. - Nii nagu kõik, mitte halvemini.
Muidugi, kui mul õnnestub pall kinni püüda, siis tõepoolest on eluke ilus.
Saan kõike, mida soovin! - Aga mis pallid need siiski on, onuke?
Tule homme palee väljakule ja näed kõike ise.
Anna mulle number kolm - ammendamatu lahkus.
Oh, mu head, toredad alluvad.
Te olete kogu selle nädala ausalt töötanud oma tsaarinna jaoks.
Selle eest käskisin ma teile valmis panna hulgaliselt... mida?
Palle.
Uusi, uusi. - Uusi õnnepalle!
On selliseid riike, kus inimesed püüdlevad ühise õnne poole kogu rahvale.
On narrid!
Kuidas nad ei mõista, et kui neil on üks ühine õnn kõigi jaoks,
siis jääb igaühele... mis? Noh, näete, selline killuke!
Meie maal võib igaüks saada oma isikliku õnne,
ja seda mitte kellegagi jagada.
Selleks, et õnne lihtsalt saada, tuleb... mida? Ah jaa! Püüda pall kinni.
Ja nendest pallidest teie jaoks ei olnud mul kahju.
Lihtsalt püüdke, mu sõbrad!
Õnnepallid!
Ta räägib ju lollusi! Meil oli koolis õnne üle lausa arutelu.
Ja kõik lapsed leidsid, et õnn peab kindlasti olema ühine.
Ainult üks poiss, Valka Dobrovolski ei olnud nõus.
Õnn, nagu ta ütles, ei pea olema üldine, vaid kollektiivne.
Suur Mullipuhuja! Bluffijate Pealik!
Hei-hei! Nüüd hakkan ma puhuma teie jaoks
esimest partiid võlutud palle.
Püüdke palle! Püüdke oma õnne!
Te võite soovida kõike, mida tahate.
Pidage meeles vaid üht tingimust:
te peate jõudma oma soovi välja öelda enne, kui pall lõhkeb.
Ma tahan... - Ma tahan... - Mina tahan...
Ma tahan...
Noh, mis?
Lõhkes, jälle ei jõudnud. Ometi oli mul nii lühike soov.
Vaid üks sõna - kuulsus.
Minu soov on veel lühem - võim!
Teil on ju hästi, nii lühikese sooviga võite täiesti loota edule. Aga mina?
Minu soov on nii üüratu! - Milline siis?
Saada ots otsaga kokku ja hoida leivakoorikut ka mustadeks päevadeks.
Härra Ülim Valetaja! Bluffijate Pealik palus talle eraldada veel kaks tükki seepi.
Aitab ühestki tükist. Las puhub väiksemaid mulle.
Mulle tundub, et millestki ei tohiks kahju olla, kui jutt käib rahva õnnest.
Mõelda vaid, et mitte keegi neist ei aima, et need on kõige tavalisemad seebimullid.
Need on ju kõige tavalisemad seebimullid!
Onu pagar, ärge uskuge, need pole mingid õnnepallid.
Vanaeit petab teid. - Milline vanaeit?
Tsaarinna. - Sa oled hulluks läinud, poiss!
Nojah, vanaeit! Ta kannab maske. Ma töötasin tema paaþina.
Miks te mind ei usu? Ta andis mulle, kui tahate teada, kõrvakiilu.
Selge, hullumeelne! - Ei, teie olete siin kõik hullud!
Kas saab siis püüda seebimulle? Ja kui te ka püüate, nagunii midagi sellest ei tule.
Hei, püüdke, püüdke, püüdke!
Mis niimoodi välja tuleb? Kas mind tõesti mitte keegi enam mitte kunagi ei usu?
Pole midagi, ma kohe tõestan neile.
Püüan palli kinni ja ütlen: "Pall, pall! Tee nii, et mul kasvaks hoobilt habe maani."
Ja mitte midagi ei kasva, ning kõik näevad, et ma räägin tõtt, aga neid petetakse.
Püüda pole kunst, kuid kinni hoida on raske.
Aga ilmselt on see kuidagi ikkagi võimalik?
Kuidas hoida tagasi küll mureohkeid suudaks? Tal on seal hea. Kui halb! Mis seda muudaks?
Kas tõesti mitte midagi? Ei ühtki väikest kirja veel?
Ka selle tuviposti teel ei saa ma temalt ridagi?
Kallis Kriipsujuku, aita!
Sa ehk tead, kuidas hoida seebimulli käes,
et see ei lõhkeks, aga muidu on mul väga halb. F. Z.
Kuidas hoida seebimulli käes? Tõesti raske ülesanne.
Te ehk aitate ja annate mul nõu, et leida lahendust? Mul käib see üle jõu.
Ma arvan, et vaid kaasaegne teadus võib anda vastust teie küsimusele.
Mis teie arvate, matemaatikast ei leia ma midagi?
Matemaatikast? Vähe usutav.
Aga geograafiast? - Samuti mitte.
Füüsika mängudes ja lõbustustes. - See on just see, mida teil on vaja.
Muna pudelis, ujuv nõel, kuidas lõigata klaasi tavaliste kääridega.
Kuidas hoida käes seebimulle. Hurraa! Kuidas hoida käes seebimulle?
Pange kätte villased kindad, ja te saate mitte ainult võtta seebimulle kätte,
vaid ka visata õhku ja jälle püüda nagu palli.
Kindad kätte! Täitsa lihtne seadus! - Hurraa! Hurraa! Olgu tervitatud teadus!
Härra võlur, me kutsusime teid salajasele nõupidamisele,
et ükski kõrvaline kõrv ei kuuleks meie jutuajamist.
Kas te olete tõesti võlur, härra Võlur?
Tänan! Ärge nähke vaeva. Teiega võin ka sellisena rääkida.
Härra Võlur, ustavad inimesed kandsid mulle ette,
et üks vastik poiss võib iga minut hävitada meie tsaaririigi.
Väike kurjategija leidis võimaluse püüda seebimulle villa abil.
Aga mõistate ju isegi, mis selle tõttu toimuma hakkab?! - Mis nimelt?
Poiss püüab kogu rahva ees seebimulli.
Poiss käsib kõigi ees täita mullil oma soov.
Aga mull ei tee kogu selle rahva ees mitte midagi!
Ja inimesed saavad aru, et me neid petame.
Ja kogu Valede Tsaaririik lõhkeb nagu seebimull!
Millega saan teile kasulik olla?
On vaja, et poisi soov täituks. - Kogu rahva ees.
Eh-eh-hei, püüdke palle! Püüdke oma õnne.
Hei-hei! Te kõik mõtlete, et ma valetan.
Aga ma püüan praegu kinni selle lollaka õnnepalli, ja te näete,
et see on lihtsalt seebimull.
Kuula, poiss, nemad seal kutsusid välja võluri.
Kui sa püüad palli, täitub tõepoolest iga su soov.
Nii et vaata, ära läbi põru. - Kas võlur on tõeline?
Puust lõvi paneb aevastama.
Aga olgu kokku lepitud: mida soovid, pool saab mulle.
Mida oleks mul kõige parem soovida?
Lase pallid tulema!
Härra Võlur, kas te olete kindel, et suudate täita tema mistahes soovi?
Suvatsege mitte muretseda, Teie Majesteet.
Teie Majesteet, lubage minutiks pikksilma.
Issand, no mis see on? Tõepoolest, mis ta ometi venitab?
Tasa, tasa! Ta hakkab soovima.
Meil vedas, et tegemist on poisikesega. Vaadake, millist mõttetut träni ta soovib!
Pall, pall, mulle pole midagi tarvis. Kui sa oled tõesti maagiline, tee nii,
et kõik mõistaksid, et oled tavaline seebimull ja et Valede Tsaaririik lõhkeks koos sinuga.
Ja palun, tee veel nii, et tänane päev pöörduks üleeilseks.
Et ma jälle oleksin koolis oma klassis.
Nüüd sain küll jamaga hakkama.
Tere, lapsed! Õnnitlen teid uue õppeaasta alguse puhul.
Kas olete tähele pannud, lapsed, kui kauniks on muutunud meie kool?
Vaadake, kui valged ja puhtad on klassid.
Vaadake neid seinu! Kes seda tegi?
Kriipsujuku joonistasin mina.
Jutustas Pastella